СЕРІАЛ NETFLIX
У ПАМ'ЯТЬ ПРО ЄЖИ ТРЕЛЮ 1942–2022
ЧЕТВЕР, 10 ЛИПНЯ 1997 РОКУ ДОМАНЕВО
ВЕЛИКА ВОДА
Та де той довбаний рецепт?
ЛИПЕНЬ 1972 РОКУ РІЧКА ОЛАВА
Через підрив дамби в Доманево було затоплено молочарню «Латка».
В результаті, в Доманево постраждало стадо з 370 корів.
Оцінювання збитків триває…
Цікаво, чи не від тієї це корови.
Може хтось пояснити, чому в біса ніхто не знав,
що в Доманево є молочарня «Латка»?
На жаль, її не було на мапах.
Це що, якась довбана муха?
Так важко помітити?
Казав я вам, не варто довіряти тій пані Тремер.
-До чого тут пані Тремер? -Ви що, не бачите?
-Це вона здійняла весь цей галас. -Мої… наші підрахунки…
Треба попередити людей.
-Що? -Центр буде затоплено.
Як центр? Ми ж працюємо на півночі.
Я розумію, що ви нервуєте
через наслідки своїх дій у Доманево.
Різниця рівнів у Вроцлаві спричинить накопичення в Олаві.
Вода не відійде й заллє центр.
Вода з Олави піде в Одру.
Не піде. Подивіться на рівні. Це фізика, пане Новак.
-Професоре Новак! -Як хочете, це все одно фізика, правда ж?
Ви плутаєте фізику з вигадкою.
Дозвольте…
-Шановна! -Ти що, здуріла?!
Ось як це буде, панове! Щасти вам!
Пані Тремер!
ТЕЛЕКАНАЛ «МЕРКУРІЙ»
Ясміно!
Куди ти йдеш?
Я тебе запитую.
Забери дитину з того одноповерхового будинку в Біскупині, гаразд?
Ліфт не приїде швидше від того, що ти тиснутимеш кнопку.
Ходімо назад до штабу, обговоримо різні варіанти, як дорослі люди.
Які варіанти?
Води вже прибуває втричі більше за норму.
-Немає жодних варіантів, Кубо! -То треба щось вигадати
-А не тікати. -Хай той дебіл Новак щось вигадує.
І дружня порада: купіть рятувальні жилети.
Та на хрін!
-Ти не можеш мене зараз кинути. -Можу. І вже кидаю.
Будь ласка…
Даси мені побачитися з Кларою?
То от до чого це все.
Знадобилася повінь, щоб ти нарешті з'явилася.
Знадобилася повінь, щоб ти нарешті подзвонив.
Нізащо.
Будь ласка. Я чиста… Я чиста вже два роки.
А той сироп у тебе в рюкзаку — то від кашлю, еге ж?
Іди нафіг.
-У тебе тут є й інші сімейні обов'язки! -Іди нафіг.
Ясміно, почекай!
Що таке? Я поспішаю.
Я можу тебе підвезти, машиною…
А я тобі що?
Нуль-нуль-п'ять, аварія на Свідницькій.
Прийнято. Будемо за дві хвилини.
-А це законно? -Гадки не маю.
Частота не зашифрована. Це їхні проблеми.
Тож…
У Вроцлаві може бути те саме, що в Клодзьку?
Гірше. У Клодзько одна річка. А в нас — п'ять.
Хвилі річок стикатимуться.
Це опиниться під водою.
Японський сад, будинок, реставрований для Папи…
Цьому місту вже кінець.
Поверни тут, так коротше.
Я знала, що ти з Вроцлава.
Висадиш мене?
-Тут? Тут же нічого немає. -Просто висади мене.
Гаразд.
Ясміно, вибач, якщо я щось не те сказала.
Ні, все гаразд.
Послухай, якщо захочеш іще чимось поділитися…
Дякую, що підвезла. Бувай.
Ви самі бачите, що вільних лікарів немає.
Лише в лікаря Бялковського зараз немає прийому.
То запишіть мене до нього, будь ласка.
-Але він уролог. -Пречудово.
Без направлення? Звісно.
-Два пацієнти на виписку. -Будь ласка…
Пані Тремер?
Ходімо зі мною.
Скільки пляшок вам треба?
Дві. Три.
Скільки ви вже приймаєте?
Два роки.
Але я зменшую дозу.
Може, час її зменшити до нуля?
Ну… Слушна мить усе не настає.
Знаєте, як кажуть: «Щастя настає там, де закінчується страх».
Красиво. Запишу собі.
Дякую.
Про всяк випадок: лікарня готова до евакуації?
Мені зі штабу нічого не повідомляли.
Коли повідомлять — буде вже надто пізно. Вони самі як у тумані.
Добридень!
-А, це ви. -Так…
Мій батько в цій лікарні.
А, так.
-І як він почувається? -Нічого, дякую.
А ви що тут робите?
Просто огляд, знаєте.
Можна й мені одну?
Будь ласка.
Ні, це остання.
Беріть. У мене в рюкзаку ціла пачка. Беріть.
А як там справи з повінню?
Хай ваш батько краще випишеться й поїде додому до неділі.
Ось такі справи.
Мені час іти. До побачення.
Що робити, професоре Новак?
Ну… тут складно відповісти однозначно.
Не можна ухвалювати рішення, коли немає певності.
Що як вода справді піде в центр?
Вона піде на північ. Скільки ще разів повторити?
Але ріка Олава…
Ви можете помовчати, Пєпко?
Янку.
Янку…
Янку!
-Пане полковнику! -Так?
Треба підготувати Страхоцин.
-І, можливо, Ковале. -Що значить «можливо»? Так чи ні?
Варто перестрахуватися.
Береженого Бог береже, як то кажуть.
Гаразд, задіємо більше підрозділів пожежної охорони та міліції.
Доброго ранку…
Вибач, Анджею. Поліції. Звісно, поліції.
…скасовуємо, щоб повідомити про надзвичайну ситуацію у Вроцлаві.
Неофіційне джерело, наближене до штабу,
повідомляє про небезпеку затоплення історичного центру міста.
-Тремер. От лайно. -…триматимемо вас у курсі.
Не бійтеся. Проходьте.
Це старий німецький шків.
Але мотузка польська, так?
Та наче польська.
Л. Т. ТРЕМЕР
НЕБЕЗПЕКА ЗАТОПЛЕННЯ.ТЕРМІНОВО ЗАЛИШТЕ КВАРТИРУ. БУДИНКОВИЙ КОМІТЕТ
КРАМНИЦЯ «У БАСІ» ПРОДУКТИ – АЛКОГОЛЬ
Ясміно?
Боже! Дівчинко, це ти?
Так, це я.
Що мама сказала, коли тебе побачила?
Ото зраділа певно, еге ж?
Мама є мама.
І давно у вас ця крамниця?
У серпні буде три роки.
Раніше Казьо мав тут крамницю відеопрокату,
але закрився, коли ті касети з'явилися на ринку.
У нього, бідного, атеросклероз. Сидить удома цілими днями.
Ви все ще живете над мамою?
І нікуди виїжджати не збираюся.
Беата рада буде тебе побачити.
Вона тепер старша медична сестра у кардіології на Трауґутта, ти знала?
Досягла того, чого завжди прагнула: працювати в лікарні.
-Даруйте, мене хтось обслужить? -Уже йду.
Пані Басю…
А ви б дозволили мамі кілька днів пожити у вас, нагорі?
-Я вже сказала Кубі, що вам допоможу. -Кубі?
Він не говорив, що ти приїдеш.
Тільки просив заходити до твоєї мами.
Питання в тому, щоб забрати її нагору з першого поверху.
Лише на кілька днів.
То те, що говорять про повінь — то правда?
Я не знаю, що там говорять, але вигляд усе це має недобрий.
Але як ми маємо її витягти?
-Пані, я поспішаю! -Та йду, йду.
Вона вас послухає, пані Басю.
Я заплачу за все, не хвилюйтесь. Мені час іти. До побачення!
Чекай! Я сама з нею ніяк не впораюся.
Що вам?
Скуштуй. Ти своїми руками виростив.
Дай мені спокій. Я тобі дитина чи що?
Чого вони бігають туди-сюди?
Досі хтось міг помирати, а вони собі каву попивали.
Гадки не маю.
-Добрий день! -Добрий день.
Вийдіть, будь ласка. У нас обхід.
Гаразд. Як почуваєтесь?
-Що? -Як почуваєтесь?
Бувало й краще.
А чого сьогодні всі так метушаться?
Метушаться, хіба? Все як завжди.
Овва! Добре, фуросемід і добутамін двічі на день.
Через інфузійний насос.
На все добре.
-Вітаю, як ви сьогодні? -Вітаю.
-Непогано. -Непогано?
Гаразд, візьміть насос із другого поверху.
Докторе, може, мені забрати тата додому?
Додому! Лікування вашого батька не дає результатів.
Я чув, що на Вроцлав насувається повінь.
Йому вдома буде безпечніше, правда?
Важкохворі пацієнти лишаються тут.
Я можу найняти авто швидкої допомоги.
Ваш батько надто слабкий. Він не доїде додому живим.
Може, за два чи три дні йому стане краще.
Господи! Що ти робиш, тату? Що ти робиш?
Думаєш, я не розумію, що відбувається?
Усі збирають речі, це через Одру.
Ніхто нічого не збирає. Відпочинь.
А що з домом?
Що тут коїться?
Що…
-Ви поводитесь, наче дитина. -Що з домом?
-Усе гаразд.
Я працюю над ним. Побачиш, коли повернешся.
Не переймайся через дім.
Сину…
Той дім — то не просто купа цегли під дахом.
Я знаю, тату, я знаю.
Тому ти його не впізнаєш після ремонту.
Він буде такий гарний!
Іди додому, сину.
Будь ласка, йди.
Іди.
Бувай, тату.
Ваша секретарка сказала, де вас можна знайти.
Я ходжу сюди побігати, провітрити голову.
Професор Новак говорить, що вода не дійде до центру.
Важливо не те, що він говорить, а те, що говорять ЗМІ.
Хто це злив? Та ваша подруга, Тремер?
Власне, байдуже.
Вам треба поїхати на північ міста.
Журналісти поїдуть за вами.
Думаєте, це заспокоїть людей у центрі?
Вдягніться як слід для надзвичайної ситуації.
Я поки подбаю про запаси.
БЕЗХМАРНЕ МАЙБУТНЄ ПОЛЬЩІ
Мачьошку, ходімо.
А де мішки для піску?
Мачьошку! Де мішки для піску?
Мішки, ну…
Може, на іншому складі?
-Що це? -Мішки для піску.
Ви з мене кепкуєте?
Так, Мачьошку, ти з нас кепкуєш?
-Де решта? -На полігоні.
На довбаному полігоні!
У вас є розчин Люголя, але немає мішків?
Не нервуйте, пане Марчак. Зберігаємо спокій, несемо службу.
А пісок у нас хоч є?
У Вроцлаві стільки піщаних кар'єрів!
Пане полковнику, в мого зятя є власний кар'єр. Він може допомогти.
І ти лише зараз про це говориш, Мачьошку?
Подзвони йому, хай відкладе нам піску. Ми заплатимо.
Трясця.
Дякую!
Добрий вечір, на найближчий потяг до Ельблонґа, будь ласка.
Найближчий вирушає о 23:20.
Але залишився лише плацкарт.
Добре.
Ми зрозуміли, наскільки все серйозно,
коли побачили, як люди їдутьіз сусідніх районів.
Пані та панове, будь ласка, не панікуйте.
У Вроцлаві безпечно, ми тримаємо руку на пульсі.
-Я особисто поїду туди і… -Придурки.
Дякую.
Добре, що я побачив вас. На вас чекають у кафе.
На мене?
Привіт!
Привіт.
А де тато?
У штабі, мабуть.
Почекай, візьму тобі щось випити.
Вибачте! Можна подзвонити, будь ласка?
Дякую.
У тата є точно такий світшот.
Але з нашивкою «Анархія».
То навіщо ти тут?
Хочу з'ясувати, чи добре ви знайомі з татом.
Ми разом працюємо, тож я дещо про нього знаю.
Але ви говорите на «ти».
Він зі своєю помічницею досі на «ви»,
хоч і ночує в неї.
Ми знайомі ще зі школи.
То ти й мою маму знала?
Як ти тут опинилася?
На таксі приїхала.
Я одразу подзвонила.
Ти розумієш, що ти на все життя під домашнім арештом?
Може, хоч на пів?
Машина там, я зараз буду.
Бувай, Кларо.
-Заспокойся, я нічого їй не розповіла. -Вона не дурна.
-Аж ніяк. -Що вона в тебе питала?
-Як ми познайомилися. -Блін.
Господи! Гей, заспокойся, я нічого не сказала.
Я однаково скоро поїду.
-Як це? -Ось так.
Краще хай усе залишається так, як є.
Благаю тільки: відвези її в безпечне місце, подалі від Біскупина.
Ти анітрохи не змінилася.
З'являєшся, влаштовуєш хаос
і вшиваєшся, коли починаються проблеми.
-Я не хотіла. -Але вийшло саме так. Та почекай!
Може, нам варто це обговорити?
А що тут обговорювати?
Нема про що балакати. Ти маєш рацію. Я просто…
Зовсім не готова до цього.
КАЗИНО
І що мені їй казати?
Ти ж політик.
Вигадаєш щось.
Дивись! Там, блін, корова!
Що ти верзеш?
-Їй-богу, корова! -От трясця!
Там корова! Дивіться!
Красуню, грошенята є?
Тремо?
Та ну, Тремо, товаришів не впізнаєш?
Це я, Чобіт.
Я тебе не знаю. Відчепися.
ВРОЦЛАВ
Вибачте! Де всі потяги?
Скасовані.
Залізницю між Ополем та Вроцлавом затопило.
ВРОЦЛАВ
КЕНТИ
Дякую!
-Почекайте мене тут, будь ласка. -Гаразд.
П'ЯТНИЦЯ, 11 ЛИПНЯ 1997 РОКУ СЕЛО КЕНТИ
ЗАЛІЗНИЦЯ НІМЕЦЬКОГО РЕЙХУ ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ БРЕСЛАУ
Вибачте…
Вибачте!
Я шукаю пані Беату Козаровіч,
старшу медсестру кардіологічного відділення.
Мені треба з нею поговорити. Термінове питання.
Будь ласка.
Як вас представити?
Ясміна.
-Яско! -Беті!
То ти жива.
Схоже на те.
-Як ти? -Я? Нормально.
-А ти? -В нормі.
Слухай, у твоєму відділенні лежить чоловік. Рембач.
Я… мені треба з ним поговорити.
-Ти знаєш, що можна лише родичам. -Знаю, Беті.
Але це справді важливо. Дуже важливо.
Пане Рембач?
Я вас розбудила?
Шановна, вже по десятій, робочий день.
Я — Ясміна Тремер, гідрологиня Польської академії наук.
Так склалося, що я побувала у вас удома, в Кентах.
Ваш син мене впустив.
Навіщо?
Я працюю в Штабі надзвичайних ситуацій.
Ми аналізуємо рівень ґрунтових вод біля Вроцлава.
Біля вашого дому є віадук.
Там їздили потяги з Вроцлава до Ополя, так?
Так, до 1903 року.
Іще я бачила резервуар для води біля будинку.
Там була паровозна колонка.
Паровозна колонка?
За німців
будинок належав залізничній компанії.
Там запускали паротяги.
Тож там старе русло річки.
Я бачила гідрологічний пост.
Навіщо вам усе це знати?
Вибачте.
Дякую. Ви мені дуже допомогли.
Ти не поїхала.
Ні, не поїхала.
Що трапилось?
У Кентах річка намагається повернутися у старе русло.
-Пересувається по землі. -І?
Треба підривати там дамби.
У Кентах? Ти останню клепку загубила?
Там люди живуть. Інакше ніяк?
Ні, більш ніде не вийде.
Це останній вигин Одри перед Вроцлавом.
А якщо ти знову помиляєшся?
Там раніше була заплава.
Якщо підірвати дамби, паводкова хвиля зменшиться, і це врятує Вроцлав.
О, Кубо!
Пане Марчак, замміністра чекає в конференц-залі.
Пан або пропав, Кубо.
Майє, підготуйте документи, потрібні для підриву дамб, для Чацького.
Хай підготує саперів.
Ти поїдеш із ними. Це твоя ідея, тож будеш керувати.
Ось, у цьому регіоні…
А! Ось і наш дофін.
Вітаю.
То, може, я…
Так. Нам потрібно поговорити, удвох.
У вас тут страшенний безлад, пане Марчак.
Пане міністр, що б не говорив професор Новак…
Я чув, ви привезли з Жулав жінку, що здіймає зайвий галас.
Вона допомагає нам із цим.
Становище критичне. Треба діяти негайно.
Дозвіл, який ви просили.
Дякую, пані Майє.
Що це за дозвіл?
Дозвіл для військових.
Треба підривати дамби в Кентах, щоб уберегти Вроцлав.
Професор Новак запевняв мене, що Вроцлав уже в безпеці.
Професор Новак уникає правди.
А вам не байдуже? Ви що, експерт?
Так, експерт. І що?
Ви вже поспішили в Доманево.
Доманево було помилкою.
Якщо підірвете ті дамби,
вас із головою накриє хвиля лайна.
Я маю рацію, пані Майє?
Це краще, ніж вода в центрі міста.
Я вже бачу заголовки: «Влада затоплює фермерів».
Знаєте, скільки фермерів у Польщі?
Не знаєте. Я вам скажу.
Бісова купа.
У Вроцлаві ж людей якихось пів мільйона.
То що мені робити? Скасовувати операцію?
Дуже смішно.
Що буде, якщо ми не вбережемо місто
за три місяці до виборів?
Міністре, неможливо рибку з'їсти й сковорідку не помити.
Пане Марчак…
У політиці їдять навіть неіснуючих рибок.
Очевидно, найбільша перевага нової Польщі — вільні ЗМІ.
Тож коли вже вони в нас є — хай приносять користь.
Дайте людям шанс захистити власне майно.
А як же Вроцлав?
У вас є підпис Новака, так?
Якщо люди з Кентів сповнять місто,
в дурні пошиються саме вони.
Ухваліть виважене рішення, Пане Марчак.
Що ти думаєш?
Це погана ідея.
…мешканці Кентів та їх околиць.
Джерела, наближені до Штабу надзвичайної ситуації, підтверджують
що дамби в Кентах буде підірвано.
Ця операція має врятувати центр міста Вроцлав від затоплення
хвилею води, що наближається.
І найновіший прогноз погоди…
ДОБРОВОЛЬЧА ПОЖЕЖНА ОХОРОНА, КЕНТИ
Люди, по телевізору кажуть, що Кенти збираються затопити.
Вмикайте сирени та гучномовці.
Шпаку! Шпаку, відкривай!
Я чув по телевізору! Скоріше!
-Ви бачили? -По телевізору?
-Так! -Кличте всіх до дамб!
ПІД ЧАС ЗЙОМОК СЕРІАЛУ ЖОДНА ТВАРИНА НЕ ПОСТРАЖДАЛА.
ЦЕЙ СЕРІАЛ Є ХУДОЖНІМ БАЧЕННЯМ АВТОРІВ, НАТХНЕННИМ РЕАЛЬНИМИ ПОДІЯМИ.
ДІЙОВІ ОСОБИ ТА ПОДІЇ БУЛИ СТВОРЕНІ З СЮЖЕТНОЮ МЕТОЮ.
Переклад субтитрів: Наталія Третякова